בהעלותך+-+סט+-+טל+ד.+וטל+ח

toc

= **__פרשת בהעלותך__** = - מגישות: טל ד. וטל ח.

1.

תלונות מרים ואהרון
שם האתר: אוניברסיטת בר אילן הפקולטה למדעי יהדות. · שם הכותב: מנחם בן ישר. · כותרת של השיעור: תלונת מיכל ואהרון. · תאריך או שנה שנכתב (אם זה מופיע) 05.07.06 · הכתובת של המאמר( URL )   http://www.biu.ac.il/JH/Parasha/behaalot/ben.html · סיכום תוכן השיעור במשפט או שניים: השיעור מדבר על לקיחת האישה הכושית שמשה לקח והרכילות של מרים ואהרון שבגללה לקתה מרים בצרעת.

2.

"ויפוצו אויבך" ו"וינוסו משנאיך"
· שם האתר:כיפה · שם הכותב:ירוחם שמשוביץ' · כותרת של השיעור:מה בין "ויפוצו אויביך" לבין "וינוסו משנאיך"? · תאריך או שנה שנכתב (אם זה מופיע): י"ג טבת תשס"ג. · הכתובת של המאמר ( URL ) http://www.kipa.co.il/pash/show.asp?id=333 · סיכום תוכן השיעור במשפט או שניים. למה יש נונין הפוכים לפני ואחרי פרשת "ויהי בנסוע"? ומה ההבדל בין שני חלקי הפסוק?

3.

=**בהעלותך את הנרות **= ט"ו סיון ה´תשס"ד - הרב כרמיאל כהן התחלת הפרשה- ציווי אהרון בהדלקת המנורה, לא נראית קשורה לסוף של פרשת נשא (הפרשה הקודמת) שמדברת על קורבנות הנשיאים בחנוכת המזבח. בגלל חוסר-קשר בולט זה כותבים על כך פרשנים שונים: חז"ל אמרו בנוגע לנושא האם ה' מדבר עם משה בלילה (מה שמעסיק את ראב"ע)-"והלא לא נדבר עמו אלא **ביום**". אפשר להבין את המילה "ביום" בדרכים שונות:
 * וַיְדַבֵּר ה' אֶל מֹשֶׁה לֵּאמֹר: (ב) דַּבֵּר אֶל אַהֲרֹן וְאָמַרְתָּ אֵלָיו בְּהַעֲלֹתְךָ אֶת הַנֵּרֹת אֶל מוּל פְּנֵי הַמְּנוֹרָה יָאִירוּ שִׁבְעַת הַנֵּרוֹת: (ג) וַיַּעַשׂ כֵּן אַהֲרֹן אֶל מוּל פְּנֵי הַמְּנוֹרָה הֶעֱלָה נֵרֹתֶיהָ כַּאֲשֶׁר צִוָּה ה' אֶת מֹשֶׁה: (ד) וְזֶה מַעֲשֵׂה הַמְּנֹרָה מִקְשָׁה זָהָב עַד יְרֵכָהּ עַד פִּרְחָהּ מִקְשָׁה הִוא כַּמַּרְאֶה אֲשֶׁר הֶרְאָה ה' אֶת מֹשֶׁה כֵּן עָשָׂה אֶת הַמְּנֹרָה:   ** (במדבר פרק ח)
 * רש"י- ** מקשר את 2 הפרשיות דרך חנוכת המזבח- כשאהרון ראה את הנשיאים חונכים את המזבח הוא היה עצוב שהוא ושבטו לא השתתפו איתם בחנוכה. אז הקב"ה הראה לו שלו יש משימה יותר גדולה וחשובה מהנשיאים- להעלות ולהדליק את הנרות כל יום במשכן.
 * ראב"ע- ** מקשר את 2 הפרשיות דרך הפסוק האחרון של פרשת נשא: "ובבא משה אל אוהל מועד לדבר איתו וישמע את הקול מדבר אליו מעל הכפורת אשר על ארון העדת מבין שני הכרבים וידבר אליו".- פרשת בהעלותך נסמכה לפרשת נשא כדי ללמד על דיבור ה' עם משה- ה' מדבר עם משה בלילה ולא רק ביום מתוך זה שהנרות דולקים כל הלילה ולא נכבים.
 * רמב"ן ** - חושב שהמילה "ביום" מדברת על היום ולא הלילה- שחז"ל חולקים על ראב"ע ולדעתם הנבואות של שאר הנביאים היו בלילה בחלומות אבל הנבואות עם משה היו מיוחדות ולכן היו ביום. (חושב שראב"ע אינו צודק בפירושו)
 * ר"י אברבנאל ** -לעומת רמב"ן, אומר שחז"ל מתכוונים שהיום זה הזמן שמשה ער,הזמן שה' מדבר עם משה לא משנה, מה שמשנה הוא המצב שמשה נמצא- משה קיבל נבואות כשהיה ער ולא כשישן. העובדה שמשה יכול להתנבא גם בלילה רק מגדילה את דמותו של משה שהוא יכול להתנבא בכל זמן שהוא רוצה. (חושב שראב"ע צודק בפירושו)

4.

אמנם הנושא המעסיק את רוב הפרשנים הינו נמצא בתחילתה של הפרשה שהוא הטבת הנרות ע"י אהרון במנורת המקדש. וממשיכה הפרשה ועוסקת בעבודת הלויים בבית המקדש והנושא הבא שאליו התחברנו במיוחד הוא פסח ובעקבותיו פסח שני. הפסח הראשון אותו עשו בני ישראל התקיים לפני צאתם ממצרים בארבעה עשר לחודש ניסן. כעת, בני ישראל במדבר בשנתם השנייה לצאתם ממצרים והם מצווים לחוג את הפסח. בעם מתעוררת בעיה בקרב מספר אנשים שהיו טמאים לנפש אדם (מטומאת מת) ולא יכולים לחגוג את הפסח במועדו, יחד עם כל העם. הם ניגשים למשה ואהרון ושואלים מדוע אינם יכולים להקריב את קרבן הפסח יחד עם כל העם?  משה שואל בה' וה' משיבו דבר: כל טמאי נפש אדם ל__דורותיהם__ יעשו את הפסח בחודש השני הוא חודש אייר בי"ד לחודש כהלכות פסח ראשון יעשו אותו! במעשה זה של האנשים טמאי המתים אנו רואות רצון עז וכוונה שלמה לעבודת ה' באמת! ומתוך אהבה ולא מתוך מחויבות למצוותיו. שכן, יכלו אנשים אלו לפטור את עצמם מן אותו הפסח ולהמשיך בחייהם בנורמה הרגילה (ללא תשלום נוסף לקרבן הפסח, ללא חיוב באכילת מצות ומרורים ושמירת החג כהלכתו). כמה פעמים בחיינו אנו נתקלים במצוות הקשות בקיומן המתנגשות לנו בחיי היום יום ודורשות מאיתנו לא להיות בינוניים ולהתעלות על עצמנו. לעיתים, אנו "מחפפים" בהן, מתייאשים או מבטלים את אותן המצוות. לאחר שקראנו את מקרה הפסח שני המצוי בפרשה אנו לוקחות דוגמא מאותם אנשים צדיקים שלא רצו לפטור עצמן ממצוות ה' ותורתו ולקחו על עצמם מעבר למה שהיו צריכים לו. מעתה, נשים לב יותר למצוות הנדרשות מאיתנו וננסה לקיימן ביתר שמחה, שלמות ואהבת ה' יתברך !!!

5.

שאלות לדיון על הפרשה:
1.בפס, כ"ד נאמר כי הלווים מגיל 25 שנה ומעלה צריכים לשרת במקדש. מדוע דווקא מגיל זה הם יכולים לעבוד במקדש? ולסרוגין מדוע בגיל 50 הם משוחררים ועוזבים את עבודת המקדש? 2.בהתייחסות לפן האישי- מדוע שהאנשים הטמאים(מטומאת מת) ירצו לחגוג את הפסח? מהם לדעתכם היו המניעים שלהם?

6.

מסמך ציורי- מכון המקדש:
מכון המקדש בנה דגמים רבים מכלי המקדש. המנורה שהם שיחזרו תואמת לעינייני פרשתנו. ||

(במדבר פרק ח) התחלת הפרשה- ציווי אהרון בהדלקת המנורה, לא נראית קשורה לסוף של פרשת נשא (הפרשה הקודמת)- קורבנות הנשיאים בחנוכת המזבח. לאור חוסר-קשר בולט זה כותב רש"י (בעקבות חז"ל): למה נסמכה פרשת המנורה לפרשת הנשיאים? לפי שכשראה אהרן חנוכת הנשיאים חלשה דעתו שלא היה עמהם בחנוכה לא הוא ולא שבטו. אמר לו הקב"ה: חייך, שלך גדולה משלהם, שאתה מדליק ומטיב את הנרות. הדלקת הנרות היא השותפות היומיומית של אהרן ושל שבטו במשכן. לאחר רשימת קרבנות הנשיאים בחנוכת המזבח שבפרשת נשא, מופיע בתחילת פרשת בהעלתך חלקו של אהרן שהוא חלק גדול משל הנשיאים.  לעומת זאת, ראב"ע קושר את שתי הפרשות, לא בענין חנוכת המזבח, אלא בענין הפסוק החותם את פרשת נשא (ז, פט):  ||
 * ** (א)   **** וַיְדַבֵּר ה' אֶל מֹשֶׁה לֵּאמֹר: (ב) דַּבֵּר אֶל אַהֲרֹן וְאָמַרְתָּ אֵלָיו בְּהַעֲלֹתְךָ אֶת הַנֵּרֹת אֶל מוּל פְּנֵי הַמְּנוֹרָה יָאִירוּ שִׁבְעַת הַנֵּרוֹת: (ג) וַיַּעַשׂ כֵּן אַהֲרֹן אֶל מוּל פְּנֵי הַמְּנוֹרָה הֶעֱלָה נֵרֹתֶיהָ כַּאֲשֶׁר צִוָּה ה' אֶת מֹשֶׁה: (ד) וְזֶה מַעֲשֵׂה הַמְּנֹרָה מִקְשָׁה זָהָב עַד יְרֵכָהּ עַד פִּרְחָהּ מִקְשָׁה הִוא כַּמַּרְאֶה אֲשֶׁר הֶרְאָה ה' אֶת מֹשֶׁה כֵּן עָשָׂה אֶת הַמְּנֹרָה:  **
 * ** (א)   **** וַיְדַבֵּר ה' אֶל מֹשֶׁה לֵּאמֹר: (ב) דַּבֵּר אֶל אַהֲרֹן וְאָמַרְתָּ אֵלָיו בְּהַעֲלֹתְךָ אֶת הַנֵּרֹת אֶל מוּל פְּנֵי הַמְּנוֹרָה יָאִירוּ שִׁבְעַת הַנֵּרוֹת: (ג) וַיַּעַשׂ כֵּן אַהֲרֹן אֶל מוּל פְּנֵי הַמְּנוֹרָה הֶעֱלָה נֵרֹתֶיהָ כַּאֲשֶׁר צִוָּה ה' אֶת מֹשֶׁה: (ד) וְזֶה מַעֲשֵׂה הַמְּנֹרָה מִקְשָׁה זָהָב עַד יְרֵכָהּ עַד פִּרְחָהּ מִקְשָׁה הִוא כַּמַּרְאֶה אֲשֶׁר הֶרְאָה ה' אֶת מֹשֶׁה כֵּן עָשָׂה אֶת הַמְּנֹרָה:  **
 * ** (א)   **** וַיְדַבֵּר ה' אֶל מֹשֶׁה לֵּאמֹר: (ב) דַּבֵּר אֶל אַהֲרֹן וְאָמַרְתָּ אֵלָיו בְּהַעֲלֹתְךָ אֶת הַנֵּרֹת אֶל מוּל פְּנֵי הַמְּנוֹרָה יָאִירוּ שִׁבְעַת הַנֵּרוֹת: (ג) וַיַּעַשׂ כֵּן אַהֲרֹן אֶל מוּל פְּנֵי הַמְּנוֹרָה הֶעֱלָה נֵרֹתֶיהָ כַּאֲשֶׁר צִוָּה ה' אֶת מֹשֶׁה: (ד) וְזֶה מַעֲשֵׂה הַמְּנֹרָה מִקְשָׁה זָהָב עַד יְרֵכָהּ עַד פִּרְחָהּ מִקְשָׁה הִוא כַּמַּרְאֶה אֲשֶׁר הֶרְאָה ה' אֶת מֹשֶׁה כֵּן עָשָׂה אֶת הַמְּנֹרָה:  **