שמיני+-+סט+-+רותם+ב.הדר+וחנה+בלה

rtl

toc

=פרשת שמיני =



== 1.אשר לא ציווה אותם          == כיפה <span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive"><span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive"><span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive"><span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive">ד"ר אביעד הכהן<span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive">   <span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive"><span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive"> <span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive">כ' אדר ב' ה'תשס"ה <span style="FONT-FAMILY: Georgia, serif"><span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive">http://www.kipa.co.il/pash/show.asp?id=5237 <span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive"><span style="FONT-FAMILY: Georgia, serif"> <span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive">בפרשה מתואר מותם של שני בני אהרון בצורה טרגית למדי בהתחשב בפער בין החטא וענשו. פרשנים רבים ניסו לתרץ זאת אך שום פרוש אינו מסתדר עם הפשט בצורה מושלמת. ד"ר אביעד הכהן מפיק מהפרשה שני לקחים:1. במקום להתחיל להתחשבן עם הקב"ה התגובה המתאימה היא "וידום אהרון" 2. צריך לדעת להציב לעצמנו גבולות ולהתייחס בחשיבות לגבולות אלו <span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive">

==<span style="FONT-FAMILY: 'Arial Black', Gadget, sans-serif"><span style="FONT-FAMILY: 'Arial Black', Gadget, sans-serif"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive"><span style="FONT-FAMILY: 'Times New Roman', Times, serif"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-SIZE: 12pt; COLOR: navy; FONT-FAMILY: Arial; LETTER-SPACING: 0pt; mso-ascii-font-family: 'Times New Roman'; mso-hansi-font-family: 'Times New Roman'; mso-ansi-font-size: 10.0pt; mso-font-width: 100%; mso-bidi-font-weight: bold; mso-ansi-font-weight: normal">**<span style="COLOR: #080808; FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">2 **   .<span style="FONT-FAMILY: 'Times New Roman', Times, serif"><span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif">"ויקחו בני אהרון..." == <span style="FONT-FAMILY: 'Times New Roman', Times, serif"><span style="FONT-FAMILY: 'Arial Black', Gadget, sans-serif"> <span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive">ויקחו בני אהרון נדב ואביהוא איש מחתתו ויתנו בהן אש וישימו עליה קטורת ויקריבו לפני ה' אש זרה אשר לא ציווה אותם (י,ב)  <span style="FONT-WEIGHT: normal; COLOR: navy; LETTER-SPACING: 0pt; mso-font-width: 100%; mso-bidi-font-weight: bold; mso-bidi-font-size: 12.0pt; mso-bidi-font-family: Arial"> <span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive">אתר צעירי חב"ד <span style="FONT-WEIGHT: normal; COLOR: #5f5f5f; FONT-FAMILY: Arial; LETTER-SPACING: 0pt; mso-ascii-font-family: 'Times New Roman'; mso-hansi-font-family: 'Times New Roman'; mso-font-width: 100%; mso-ansi-font-weight: bold; mso-bidi-font-size: 10.0pt"><span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive">ליקוטי-שיחות כרך לב עמ' 98- הרבי מילובאוויטש <span style="FONT-FAMILY: Arial, Helvetica, sans-serif"><span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive">http://www.chabad.org.il/Magazines/Article.asp?CategoryID=835&ArticleID=2910

<span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive">בניגוד לרוב הפרשנויות, הר' אומר שחטא נדב ואביהוא לא היה בגלל ה "אש זרה". עבודת הקטורת עצמה היא בגדר אותה "עבודה זרה" המוזכרת בחטא נדב ואביהוא. זאת אומרת, עבודת ה' היא עבודה הזרה לנפש האדם, ולא היא שהחטיאה את נדב ואביהוא.......

<span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive">3. בין קדושה לקידוש
<span style="FONT-FAMILY: 'Comic Sans MS', cursive">אתר כיפה עדי הולצמן כ"ב אדר ב´ ה´תשס"ג http://www.kipa.co.il/pash/show.asp?id=2527

בשיאו של היום השמיני, חנוכת המשכן, היום בו מתגלה הקב"ה לפני בני ישראל, בפסגת הקדושה, נכנסים שני בני אהרון לקודש הקודשים במטרה להוסיף קדושה לרגע מעצמם על ידי הקרבת אש. אך אש זו היא אש זרה " אשר לא ציווה אותם " ולכן יוצאת אש מלפני ה' ושורפת את שניהם. האש אשר יוצאת מלפני ה' באה לבטא את העובדה שאין מקום לביטוי עצמי והוספת קדושה במקום שה' לא מצווה על כך.  המאמר מדבר על הבעיה של האיזון בין הביטוי העצמי ועבודת ה' האישית לבין הגבולות והריסון שה' מציב לנו ועליהם נענשים בני אהרון כל כך בחומרה.  המצווה הראשונה שניתנת לעם ישראל בצאתם מארץ מצרים היא מצוות קידוש החודש. מצווה זו היא ייחודית מכיוון שהכוח לקדש אותה בא מעם ישראל בעצמו ולא מכוח עליון או חיצוני.  לכאורה אנו רואים כאן סתירה בין העונש הגדול והחמור שנענשו בו שני בני אהרון לבין מצוות קידוש החודש שהיא המצווה הראשונה שבני ישראל נצטוו לעשותה.  מצד אחד, בחנוכת המשכן אסור היה לנדב ואביהוא, שני בני אהרון, להוסיף קדושה במקום בו לא נצטוו, ומצד שני, בצאתם ממצרים בני ישראל נצטוו להוסיף מעצמם קדושה ולקדש את החודש בעצמם. האדם היהודי צועד בחייו על חבל דק בין הקדושה שהוא צריך להוסיף מעצמו ובין המקומות בהם אסור להוסיף ויש לבצע רק אשר צווה אותך אלוקים. האדם צריך למצוא בחייו את האיזון הדק הזה ולדעת להוסיף מעצמו במקומות הנכונים ולקחת צעד אחורה ולדעת לא לעשות כלום במקומות הנכונים. שנזכה...

rtl