צו+-+סט+-+אביה+ודינה

rtl

מגישות: אביה הפטר ודינה אדלשטיין
 * __ פרשת צו __**

**__ הכהונה זכות וחובה __** - פרשת צו עוסקת בכוהנים: מצוות, אזהרות, מטלות, סייגים וכד' הקשורים בעבודת הקדש במשכן ובעבודת הקדש לעתיד, כאשר יהיה לעבודת ה' מקום קבוע. הכתובת למאמר: http://www.biu.ac.il/JH/Parasha/tzav/lif.html
 * שם האתר: אוניברסיטת בר-אילן,הפקולטה למדעי היהדות לשכת רב הקמפוס.
 * הכותב: רחל ליפשיץ.
 * תאריך כתיבה: יוני 27, 2004.

- במקום שבו חוזרים בתשובה עומדים, אפילו צדיקים גמורים אינם יכולים לעמוד. כתובת המאמר: http://www.kipa.co.il/pash/show.asp?id=19213
 * __ קורבנות __**
 * שם האתר:  כיפה.
 * שם המחבר: הרב כרמיאל כהן.
 * תאריך כתיבה: י' ניסן, התשס " ז.

הדשן אשר תאכל האש את העלה על המזבח ושמו אצל המזבח. ופשט את בגדיו ולבש בגדים אחרים והוציא את הדשן אל מחוץ למחנה אל מקום טהור" (ויק' ו ג-ד). כלומר, על הכהן העובד בבית המקדש הייתה מוטלת חובה בכל  בוקר לפנות את הדשן שהצטבר על המזבח בגלל שריפת הקרבנות. פעולה זו  נקראת הרמת הדשן. הוא היה מרכז את הדשן במקום מסוים על  המזבח הנקרא תפוח. חובה נוספת המוטלת על הכהן היא הוצאת הדשן המצטבר  אל מחוץ למחנה. פעולה זו הנקראת הוצאת הדשן והיא הייתה נעשית לעתים  קרובות, אבל לא מדי יום ויום.  הכהן צריך להחליף את בגדיו בבואו להוציא את הדשן אל מחוץ למחנה. מה טעמה של החלפה זו?   על כך אמרו רבותינו במסכת שבת דף קיג סע"ב ודף קיד ע"א: "א"ר אחא בר  אבא א"ר יוחנן: מניין לשינוי בגדים מן התורה שנאמר 'ופשט את בגדיו ולבש בגדים אחרים' ותנא דבי ר' ישמעאל לימדך תורה דרך ארץ בגדים שבישל בהם קדירה לרבו אל ימזוג בהם כוס לרבו". רש"י בפירושו לתלמוד מסביר: "מניין לשינוי בגדים - שהוא דרך כבוד לפני המקום. ולבש בגדים אחרים - והוציא את הדשן הזקיקו הכתוב ללבוש בגדים פחותים בשעת הוצאת  הדשן שאינה עבודה חשובה כדי שלא ימאסו בגדיו החשובים שעובד בהם  עבודת אכילה שתייה כגון קיטור וניסוך". למדנו מדבריו טעם פשוט ומעשי להחלפה זו. את העבודות המוטלות על הכהן הוא מבצע בהיותו לבוש בבגדי כהונה, וכן עליו לנהוג גם בהוצאת הדשן. אבל, הואיל והוצאת הדשן היא מלאכה שעלולה ללכלך את בגדי הכהן, עדיף שהוא יחליף את בגדי הכהונה הרגילים שהוא לבוש בהם, ובכך ישמור עליהם שיישארו נקיים לעבודות אחרות. ומעין כך כתב רש"י בפירושו לתורה במקום: "ופשט את בגדיו - אין זו חובה אלא דרך ארץ שלא ילכלך בהוצאת הדשן בגדים שהוא משמש בהם תמיד, בגדים שבישל בהם קדירה לרבו אל ימזוג בהם כוס לרבו, לכך ולבש בגדים אחרים פחותים מהם".
 * __ החלפת בגדי הכהן בשביל הוצאת הדשן __**
 * בפרשתינו נאמר: "ולבש הכהן מדו בד ומכנסי בד ילבש על בשרו והרים את

 =**__פן אישי__** = פרשת צו עוסקת בימי המילואים של הכוהנים לפני משיכת המשכן. בסוף ימים אלו, ביום השביעי, משה מקריב איל מילואים. שם, מעל המלה "וישחט", מופיע הטעם שלשלת. טעם זה מופיע רק פעמים אחדות בתורה כולה. חיפשנו עוד כמה מקורות ומצאנו: בבראשית י"ט, ט"ז, כשלוט צריך לעזוב את סדום יש את הטעם הל המלה "ויתמהמה" כשהוא לכאורה לא רוצה לעזוב את ביתו. בבראשית ל"ט, ח', כשיוסף במצרים ואשת פוטיפר רוצה לשכב איתו, הטעם מעל "וימאן" הוא שלשלת. מה משותף לשני סיטואציות אלה? השלשלת מהווה תחושה של התלבטות קשה מצד הפועל. לוט לא יודע אם הוא רוצה לעזוב את משפחתו מפני שהוא לא בטוח אם ה' באמת יחריב את סדום. אצל יוסף, ההתלבטות קשה: אשה יפה רוצה אותו, והטעם מופיע מעל המלה "וימאן".הוא קרוע בין רצונותיו לבין מה שהוא יודע שנכון לעשות. אז בחזרה לפרשתנו. משה שוחט בהתלבטות כלשהיא, בקושי מסוים. הוא רוצה להמשיך ולשרת את ה' בתור כהן גדול, אבל יודע שזהו לא תפקידו. אך בסופו של דבר בכל דוגמאות אלו האישים עשו את הדבר הנכון. אלה גם החיים שלנו. אנו נפגשים בדברים בחיים ותקועים בין מה שאנחנו צריכים לעשות ובין מה שאנו יודעים לנכון לעשות.

rtl